Čas druhé světové války a čas dnešní
![Čas druhé světové války a čas dnešní](http://politikarina.cz/wp-content/cache/images/uploads/2022/05/3780550296.png)
Zatím to na třetí světovou válku nevypadá, ale za pár dní může být všechno jinak. Kdo si to nechce přiznat, měl by si sundat růžové brýle. Za Hitlera se také nečekala druhá světová válka a jak to bylo, všichni víme.
Druhá světová válka, která probíhala od roku 1939 do roku 1945, měla mnoho složitých a vzájemně propojených příčin. Níže je několik hlavních důvodů, které vedly k jejímu vzniku:
Versailleská smlouva (1919) – Po skončení první světové války byla na Německo uvalena tvrdá omezení a reparace. Mnozí Němci považovali podmínky Versailleské smlouvy za ponižující a nespravedlivé. Tato smlouva vytvořila hospodářské a politické napětí, které vedlo k nespokojenosti a touze po revanši.
Ekonomická nestabilita a Velká hospodářská krize (1929) – Celosvětová ekonomická krize vedla k masové nezaměstnanosti, chudobě a sociálním nepokojům. V Německu krize způsobila obrovskou inflaci a hospodářský kolaps, což umožnilo extremistickým hnutím, jako byl nacismus, získat podporu mezi zoufalými občany.
Vzestup totalitních režimů – V meziválečném období se v Německu, Itálii a Japonsku dostaly k moci totalitní režimy, které prosazovaly agresivní nacionalismus a expanzionismus. Adolf Hitler v Německu, Benito Mussolini v Itálii a vojenská vláda v Japonsku měli ambice rozšířit svá území a vliv.
Nacionalismus a revanšismus – Mnoho Němců chtělo obnovit národní hrdost a moci po ponižujících podmínkách Versailleské smlouvy. Hitler slíbil obnovit německou velikost, což přitahovalo mnoho voličů. Podobně i v jiných zemích byly silné nacionalistické a expanzionistické tendence.
Selhání Společnosti národů – Společnost národů, mezinárodní organizace založená po první světové válce s cílem udržovat mír, nebyla schopna efektivně řešit konflikty a zabránit agresi. Nedokázala zastavit Japonsko při invazi do Mandžuska (1931), Itálii při útoku na Etiopii (1935) a Německo při remilitarizaci Porýní (1936).
Agrese a expanze nacistického Německa – Po nástupu k moci v roce 1933 Hitler začal otevřeně porušovat Versailleskou smlouvu a prosazovat expanzionistickou politiku. Anexe Rakouska (Anschluss, 1938), okupace Sudet a později celé Československé republiky (1938–1939) byly kroky vedoucí k válce.
Politika appeasementu – Velká Británie a Francie se snažily udržet mír prostřednictvím ústupků Hitlerovi, což ho jen povzbuzovalo k dalšímu agresivnímu chování. Mnichovská dohoda z roku 1938, která umožnila Německu připojit Sudety, je klasickým příkladem appeasementu.
Pakt Molotov-Ribbentrop (1939) – Tento pakt o neútočení mezi Německem a Sovětským svazem, který zahrnoval tajný protokol o rozdělení Polska a dalších východoevropských zemí, umožnil Hitlerovi zaútočit na Polsko bez obav z východní fronty. Německá invaze do Polska 1. září 1939 vedla k vyhlášení války ze strany Velké Británie a Francie a tím začala druhá světová válka.
Tyto faktory společně vytvořily nestabilní a napjaté mezinárodní prostředí, které vedlo k vypuknutí druhé světové války.
Srovnání
Srovnávat tehdejší a dnešní nálady lidí je složité, protože svět se od 30. let 20. století výrazně změnil. Některé aspekty však mohou být srovnatelné, zatímco jiné jsou odlišné. Zde jsou některé podobnosti a rozdíly mezi tehdejší a dnešní situací:
Podobnosti:
Ekonomická nejistota: Velká hospodářská krize v 30. letech způsobila masivní nezaměstnanost a ekonomické potíže. Dnes vidíme ekonomické nerovnosti, finanční krize a dopady pandemie COVID-19, které způsobují podobnou nejistotu a frustraci.
Politická polarizace: Ve 30. letech docházelo k polarizaci politických názorů, což vedlo k nárůstu extremismu a populismu. Dnes je vidět rostoucí polarizace politických názorů v mnoha zemích, což může přispět k nestabilitě.
Nacionalismus a populismus: V období před druhou světovou válkou se nacionalismus a populismus staly silnými hnacími silami politiky. Dnes vidíme podobné trendy s rostoucím nacionalismem a populismem v mnoha částech světa.
Rozdíly:
Globální instituce: Po druhé světové válce byly vytvořeny mezinárodní instituce, jako je OSN, které mají za cíl předcházet globálním konfliktům a podporovat mír. Tyto instituce dnes hrají významnou roli v udržování světového pořádku.
Jaderné odstrašování: Existence jaderných zbraní a koncept vzájemně zaručeného zničení (MAD) dnes působí jako silný odstrašující prostředek proti přímým vojenským střetům mezi velmocemi.
Globalizace a propojenost: Dnešní svět je mnohem více propojený díky globalizaci, obchodu a komunikacím. Tato propojenost může působit jako stabilizující faktor, protože národy jsou na sobě ekonomicky závislé.
Hrozba další světové války
Zatímco současný svět čelí mnoha výzvám, včetně politických napětí, ekonomických nerovností a změn klimatu, pravděpodobnost vzniku třetí světové války je obecně považována za nízkou. Přítomnost globálních institucí, jaderné odstrašování a ekonomická propojenost mezi zeměmi působí jako faktory, které snižují pravděpodobnost velkého konfliktu. Nicméně je důležité nepodceňovat regionální konflikty a rizika spojená s politickou nestabilitou, která by mohla eskalovat. Je třeba neustále pracovat na mezinárodní spolupráci, dialogu a řešení globálních problémů, aby se minimalizovalo riziko konfliktů a zajistila stabilita a mír.
2 komentáře
Vítejte v diskusi ke článku. Sdílejte své názory, obavy i rady.
Přidat komentář
Prosíme dodržujte slušné vychování a obecný kodex diskutujících.
Názory se daji projevovat i slušně, přesto s důrazem.